Стига де, момчета, изслушайте ме!
Ще се успокоиш ли? Какво искаш?
Снощи се бях замислил...
Чисто теоретически човешкото месо дали ще е вкусно, или не?
Престани, Миста. На маса сме. - Откъде ти хрумна тази тема?
Премести се на друга маса и си яж сам!
Напразно! Напразно! Напразно!
Вече няма да можеш да стигнеш до нищо.
Особено до истината, която предстои.
Сополанко!
Напразно! Напразно! Напразно!
Напразно!
Развей гангстерския флаг на революцията
дори това да е против божията съдба.
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО: ВЯТЪР ОТ ЗЛАТО
Удави в гняв чувствата на страх, от онзи ден се кълна на дявола
гръб да обърна аз.
Дали отмъщението слага край? Бъдещето попитай.
Онез', които отхвърлят начина си на живот,
остават посипани в злато.
Именно, око за око,
а за предателя - реквием!
Никой не може да избяга от отредената нему съдба.
Остава само краят, в който всички вие ще загинете.
Отчаянието ти маха с ръка да се изправиш сам срещу света.
Да не ти пука, за милост тук място няма!
Когато тялото ти погине,
и молитвите ти ли изчезват също?
О, не! Това е началото на Вятър от злато...
Епизодио 38 "Голд Експириънс Реквием"
Най-после го уби!
Не успях да видя и така и не разбрах
какво направи Голд Експириънс след еволюцията от стрелата,
но важното е, че го победи!
Не, почакайте. Дали е изплувал някъде?
Къде е? Къде е тялото му?
Проклятие! - Къде е? Открий го, Джорно!
Къде изчезна?
Бях на косъм...
от смъртта... но по чудо...
...съм още жив.
Но какво стана?
Видението ясно показа победата ми.
Въпреки това... Какво ми направи онзи Реквием?
Засега ще се скрия в канализацията. Ще избягам!
Поне за това имам още останали сили.
Излязох!
Нима късметът ми се усмихва?
Долен крадец!
Искаше да ми отмъкнеш...
...палтото ли?
Мечтай си!
Боя ли си търсиш, тъпако?
Търсиш ли си го? Не ме гъбаркай!
Ще ти дам да се разбереш!
Ела ми де, дръвнико!
Какво?
Хайде, ела ми!
Не може да бъде!
Не... - Няма да ти дам палтото!
Не мога да стана!
Помощ...
Няма да го получиш...
Не мога да умра тук.
Та аз съм Дяволо!
Не и от неговите ръце!
Губя съзнание!
Къде съм?
Защо лежа на креват?
Паднах в реката, а после ме нападнаха в канала.
Така... Днес е 25-то число от месеца, часът е 11:20.
Файл номер 68.
Аз, д-р Моника Ултело, ще извърша аутопсията.
Тялото е на мъж на възраст между 30 и 40 години.
Самоличността му е неизвестна. Съдейки по състоянието на кожата му,
от момента на смъртта са минали между 48 и 54 часа.
Започвам аутопсията, за да изясня причината за смъртта му.
Ей, жено... Какви ги дрънкаш?
Открили са го близо до реката,
но в дробовете почти няма вода. - Къде съм? Какво правя тук?
Ей, жено!
Не мога да помръдна.
Дори пръстите си... Цялото ми тяло...
Какво става? Ей, жено! Слушаш ли ме?
Коя си ти?
Какво правиш?
Защо не мога да помръдна?
Но болката я усещам!
Причината за смъртта е прободна рана, която е засегнала черния дроб.
Няма пробни разрези, затова изключвам да е самоубийство.
За всеки случай ще отворя и ще проверя съдържанието на стомаха.
Черният дроб е здрав. Има добър цвят.
Сън ли е било? Сънувал ли съм?
Но...
Ето пак. Къде съм?
Колко е часът и къде се намирам?
Помня как паднах в река Тибър в Рим...
А после се оказах в моргата,
където изпитах немислима болка, твърде сходна на истинската.
Беше твърде реалистично, за да е било сън!
Простете, млади човече... Добре ли сте?
Паднахте на тротоара... Прилошало ли ви е?
Тихо, момиче!
Какво става, по дяволите? Има нещо нередно!
Не мога да умра толкова глупаво!
Нима всичко това...
...е дело на Голд Експириънс Реквием?!
Трябва да го открием! Усещам, че е все още жив!
Няма да се успокоя, докато не се убедя!
Няма смисъл да го търсим.
Всичко приключи.
Не можах да видя способността на Реквием,
но сърцето ми подсказва, че съм прав.
Сега той няма да стигне доникъде.
По-специално никога няма да стигне до истината.
Няма дори да стигне до истината за собствената си смърт.
Защо сте се свил така? Коремчето ли ви боли?
Завинаги. - Но той е все още жив!
Това е край без край.
Това прави Голд Експириънс Реквием.
Колко пъти ще умра?
Кога и откъде ще бъда нападнат сега?
Не ме приближавай!
Назад!
Не смей...
Не смей да ме доближаваш!
Значи си го отстранил? - Ние ли победихме?
Тогава да побързаме! Да се върнем в Колизеума!
Бучелати може да си е върнал душата, но тялото му е в тежко състояние!
Сигурно не може да си намери място от притеснение за нас.
Да.
Джорно, събуди се! Връщаме се в Колизеума!
Да излекуваме Бучелати и да се прибираме.
Да... Да вървим.
Сега идвам.
Джорно, така е най-добре. Не го мисли.
Онова, което успяхме да постигнем, е еднозначна победа.
Съдбата е спящ роб.
Но ние успяхме да го освободим.
Това е нашата победа.
Носител - Джорно Джована Станд - Голд Експириънс Реквием
Просто ме изслушайте!
Трябва хубаво да се замислите как се храните.
От храната зависи дали живеете пълноценно.
Затова го считам за много важно.
Има месоядни животни.
Като лъвовете, котките и лешоядите например.
В ресторанта няма да намерите месо от такива хищници.
Питате се защо?
Много миришат, за да се ядат. Не са вкусни!
Чуйте ме, момчета. Котките не са вкусни.
Следите ли ми мисълта?
Няма да изям котка, дори и някой главен готвач да ми каже,
че няма по-вкусно нещо! - Чували ли сте за риба аю?
Те не се хранят с насекоми, а само с водорасли.
Те са тревопасни.
Обикновено карантията на рибата е горчива, но не и на този вид.
Това е понеже не ядат месо.
Замислете се: кое месо намираме за вкусно?
Само полученото от тревопасни животни!
Крави, прасета, кокошки!
Колкото по-добре се хранят, толкова са по-вкусни.
В заключение...
Хората няма да са вкусни, понеже ядат месо!
Е, как ви се струва теорията ми?
Ясно. Звучи убедително.
Всичките онези твърдения по книгите, че човешкото било вкусно,
са една тлъста лъжа!
Аз... се храня с повече зеленчуци и плодове, отколкото с месо...
Като нищо да си много вкусен!
Наранча! Не се хващай за думите му!
Бучелати, закъсняваш.
Знаете ли го Лука Сълзящото око, който отговаря за летището?
Открили са тялото му.
Полпо ми нареди да изясня случая.
Не можех да го търпя. Получил си е заслуженото.
Продаваше дрога на деца и обичаше да се гаври със слабите.
Сигурно е взел свръхдоза и си е ударил главата.
Наранча, не споделяй на глас личните си виждания.
Не и в организацията.
Искаш ли да проуча? Някой ден ще се издигнеш в лидер.
Няма нужда да се занимаваш с дреболии. - Не, ще се заема лично.
Впрочем, Фуго... - А, да. Имаш гост.
Чака те от сутринта.
Държи цветарския магазин на площад Монсанто.
Проучих го. Той е обикновен, честен човек,
но преди половин година е загубил единствената си дъщеря.
Синьор Бучелати...
Както сам виждате, не съм добре с краката,
и бих искал да ме извините, задето идвам сам,
въпреки че обикновено ме придружава съпругата ми.
Плащате ли си данъците?
Моля за извинение?
Плащате ли си редовно данъците към държавата?
Разбира се, че ги плащам.
Не знам за какво сте дошли да говорим,
но честен човек като вас няма работа тук.
Щом си плащате редовно данъците,
обърнете се към полицията или към друг компетентен орган.
Моментът, в който започнем разговор,
ще влезете в много по-голям дълг към организацията,
отколкото можете да си представите.
Аз, както и всеки друг италианец,
се трудех за семейството, вярвах в закона
и отгледах дъщеря си така, че да стане порядъчен човек.
Единствена ми беше. Миналият септември навърши 17.
Простете, ако звучи високомерно,
но бих искал да продължим разговора си на четири очи.
Искате да продължим разговора?
Тези момчета ми имат пълно доверие и аз споделям същото към тях.
И вие ме молите да прекъсна обяда им и да ги изгоня на улицата?
Не мога да го направя.
Всичко започна преди няколко месеца.
Жена ми ми каза, че дъщеря ни имала приятел.
Чух, че бил начинаещ скулптор.
Нямах против,
но въпреки че беше по-голям от дъщеря ни,
той не дойде нито веднъж да се представи пред нас, родителите ѝ.
Това ме усъмни.
И не след дълго...
Дъщеря ми скочи от покрива на апартамента му
във вътрешния двор, държейки странен камък в ръце, който той беше изваял.
Простете, че изгубих самообладание.
Но защо сълзите ми са толкова горчиви?
Дъщеря ми беше моята надежда.
Тя беше толкова млада, сияеше от красота...
Искам да отмъстите за дъщеря ми!
Нека онзи човек си получи заслуженото!
Почакайте малко. Искате да кажете, че е било убийство?
Приятелят на дъщеря ви я е бутнал от покрива?
Няма убийство в града, което да не е достигнало до ушите ми.
Полицията отказа по-нататъшно разследване
и го обяви за самоубийство.
Адвокатът ми също!
Но има неща, които само роднините знаят.
Дъщеря ми никога не би посегнала на живота си!
С жена ми сме убедени в това.
Умолявам ви! Искам да уредите този въпрос веднъж завинаги!
Нека негодникът, който си живее безгрижно,
изпита сълзите ми от отчаяние, които лея пред вас!
Животът не винаги е благ към нас.
Съчувствам ви, но не мога да ви помогна.
Или вие ни смятате за шайка убийци, които просто така ще линчуваме някого?
Всички в града ви се доверяват.
Аз просто моля за справедливо наказание!
Справедливо наказание?
Цветарю, малко по-рано искахте да говорим на четири очи.
Пожелахте така, понеже осъзнавахте колко е опасен разговорът ни, нали?
Но вие споменахте, че има неща, за които знаят само роднините.
Не мога да го подмина.
Трудно е да се повярва, че за половин година
нито един представител на закона
не е бил трогнат от думите ви.
Ще се опитам да поговоря с приятеля на дъщеря ви.
Ще ми платите само ако той се окаже виновен.
Така устройва ли ви?
Синьор Бучелати!
Миста. Ще се заемеш ли?
Няма грижи.
Какъв е... този камък?
УБИЙ МЕ
Миста, върни го на мястото му.
Аз ли съм го бутнал от пиедестала?
Винаги ли е стоял там?
Внимавай като ставаш. Да не удариш камъка.
Миста, Бучелати казва, че може да те закараме.
Добре...
Миста, ето адреса на апартамента.
И снимка на приятеля.
Намери го и го накарай да говори.
Може да приложиш сила, ако се наложи. Накарай го да си признае.
Носиш диктофон, нали? - Да.
Колко далеч мога да стигна?
Ако се окаже убиец и е хвърлил момичето от покрива...
Ние не сме убийци.
Погрижи се да не може да ходи за 5 г., а останалото го остави на полицията.
Мисля, че това би удовлетворило цветаря.
Къде отиваш? Качвай се. Тръгваме без теб.
Миста! Ще се качваш ли? Пикаеш ли?
Не, разбира се! Качвам се, ей сега!
Какво те тревожи, Миста?
Нещо ме притеснява относно историята на цветаря.
Той спомена, че дъщеря му държала камък, когато скочила, нали?
Каза ли какъв камък е бил?
Тоест? - Например формата му.
Колко е бил голям? Приятелят е скулптор, нали?
Бащата каза, че камъкът бил със странна форма.
Това не е обяснение. Как по-точно е изглеждал?
Друго не е уточнявал.
Накъде биеш, Миста?
Какво, онзи камък...
Чакай! Спри, Фуго! Спри колата!
Защо? - Просто спри кол...
Защо да спирам?
Няма значение вече.
Привидяло ми се е. Не обръщай внимание.
Добре ли си? Колко вино изпи одеве?
Не съм пиян!
Извинявам се, че дрънкам глупости.
Ужасно съжалявам за паниката!
Там е квартирата му, нали? Може да ме оставиш тук.
Какво да го правим... Редно ли е да го изпращаме сам?
Да го придружа ли? - Не, аз ще отида с него.
Спомних си, че се носи слух,
че в града се събират носители на Стандове.
Ти се заеми с Лука Сълзящото око. - Както кажеш.
Квартирата му е на седмия етаж.
А над него е покривът. Казва се Сколипи.
Дворът...
Някъде там е паднала дъщерята на цветаря.
Това е Станд!
В този случай е замесен носител на Станд!
И какъв е този камък, по дяволите?
Бучелати!
Превод и субтитри ГЕОРГИ ГИНЕВ
Следва: "Спящият роб"